I juni 1905 vedtager Stortinget, -
- at Norge skal træde ud af unionen med Sverige.
Samme år vælger folket, at landet skal være et kongedømme.
Den danske prins Carl ønskes som Norges konge.
Den politiske magt skal ligge hos regeringen og Stortinget.
Kongen skal kun have en repræsentativ rolle.
I november 1905 går den unge prins i land som kong Haakon 7. af Norge -
- sammen med sin engelske hustru, dronning Maud.
I sin favn har han deres eneste barn, kronprins Olav.
Bedstefar, slip mig!
- Her er de! - Du snyder!
Du blev fundet først. Du er den.
- Nej, jeg vil gemme mig. - Sådan er reglerne ikke.
Regler er dumme.
Ragnhild! Kom. Hurtigt.
Far? Er du her?
Er der sket noget mere?
Så du har ikke hørt det?
Skibet, som blev torpederet ud for Lillesand i formiddags.
Der er blevet reddet et dusin personer.
Alle sammen tyske soldater.
De er her, far. Nu er de her.
Og statsministeren tør ikke gå op imod sin egen udenrigsminister.
Han vil jo ikke forhandle, hverken med tyskerne eller englænderne.
Nu er der heller ingen mobilisering, og det er, som Koht vil.
Vis dem, hvor langt vi er villige til at gå.
Noget må vores mening da betyde.
Skal vi sidde og se på, at de ikke rører en finger? Er det planen?
Hej, far.
Nico er i telefonen.
Står du her og fryser? Vil du ikke ind og have varmen?
Og du skal til lægen med din ryg snart.
Om ryggen?
At vi ikke må havne på den forkerte side i den her krig.
KONGENS NEJ
- Dagsnyt fra Norsk Telegrambureau. - Anneliese, nyhederne.
Hun sover snart. Nyhederne.
Som tidligere meldt i de britiske transmissioner, -
- har britiske og franske krigsskibe lagt tre minefelter -
- ved Stad, ved Bud i Hustadvigen og i Vestfjorden.
Reuters oplyser, at minelægningen blev gennemført på en time.
Hvad siger han?
England og Frankrig har lagt miner ud for at standse malmtransporten.
Ikke andet? Jeg kan ikke forestille mig, at nordmændene...
90-100 tyske krigsskibe er blevet set -
- i Storebælt og Kattegat i morges med kurs mod nord.
Mest vagtskibe og væbnede trawlere, men også store krigsskibe.
Fra Stockholm forlyder det, at det drejer sig om 50 skibe.
8. april, kl. 23.30 Oscarsborg, 28 km syd for Oslo
Oberst, fremmede skibe er trængt frem ved Færder.
Rauøy og Bolærne melder, at de er i kamp.
Mørklæg fæstningen.
Bed politimesteren i Drøbak evakuere alle fra Hallangspollen til Hvidsten.
Vi har kun mandskab til kanon 1.
Fordel dem på begge kanoner og indkald alle, der ikke er i kamp.
Vi har ikke hørt noget fra Oslo. Ingen har truffet en beslutning.
Vi har ingen ordre til at skyde, oberst.
Jeg vil have alle kampposter bemandet og klar til kamp. Nu.
Så her er vi, i Oslo. Ingen krig.
Jeg har min post og får ordrer fra Berlin, men vi er jo her.
Jeg ved ikke, hvad jeg ellers skal...
- Heil Hitler! - Heil Hitler!
Hr. gesandt.
- Så er tiden inde. - Til hvad?
9. april, kl. 00.00 Kongens slot, Oslo
Deres Majestæt. Udenrigsminister Koht har ringet.
Han bad mig meddele, at fremmede krigsskibe sejler ind i Oslofjorden.
Deres Majestæt, vi bør gå i kælderen.
Larsen! En kikkert til Eriksen!
Det eneste, De skal gøre, er at give dem pennen, -
- så de kan underskrive memorandummet om frivilligt samarbejde. Behold den.
De vil betragte det som et angreb.
Så må De overbevise dem om, at det ikke er tilfældet.
Regeringen har ofret meget for at bevare neutraliteten.
Norge er Førerens hovedmål nu på grund af den strategiske kystlinje.
Og ikke mindst på grund af jernmalmen.
De ressourcer, vi får adgang til ved at besætte Norge, er umådelige.
Klargør ammunitionen!
Kom så. Tag fat.
Få den over i løbet. Hurtigere.
- Kanon 1 og 2 er klar til kamp. - Godt.
Filtvet melder om krigsskibe med slukkede lanterner. De er tyske.
Det har de ikke kunnet se. Selv ikke på en klar nat.
Det begynder at haste med den lyskaster i Drøbak.
Godt.
9. april, kl. 04.20 Udenrigsministeriet, Oslo
- Godaften, udenrigsminister Koht. - Hr. Bräuer.
På vegne af Tysklands fører -
- overbringer jeg den norske regering dette tilbud.
Hvad er det her, hr. gesandt?
Vi er kommet for at forsvare Norge mod en forestående britisk invasion.
Det eneste, vi forventer til gengæld, er at der ikke ydes modstand.
Jeg har på fornemmelsen, at en udenrigsminister og en gesandt -
- må kunne enes om dette her og nu.
- Jeg må tale med regeringen. - Så venter jeg så længe.
Regeringen er her i det tilstødende lokale.
Kommandørkaptajn Anderssen vil have en klar ordre, -
- hvis han skal affyre torpedoer mod ankommende fartøjer.
Kopås melder om silhuetter af flere store fartøjer.
Oberst?
Færder og Bolærne melder om kamp.
Der kommer skibe med lav hast og slukkede lanterner.
Det er krigsskibe, så selvfølgelig skal vi skyde!
- Alle mand på deres poster. - Alle mand på deres poster!
Denne krig...
Mellem Tyskland og England...
Det bliver den mest meningsløse krig, man kan tænke sig.
Det kan kun ende med gensidig ødelæggelse.
Sødem! Afstand?
- Sødem? - Orografen melder 1800 meter.
Det er alt for meget. De passerer jo Småskjær nu.
- Vi afventer bekræftelse fra Kopås. - Vi har ikke tid. 1200 meter!
1.200 meter og dalende!
- Affyrer vi varselsskud? - Nej. Det her er fjender.
1200 meter!
Kanon 2 følger målet! Kanon 2 i position.
- Hvad hvis vi tager fejl? - Kanon 1 i position!
På min kommando.
- Fyr! - Kanon 1, fyr!
- Fyr! - Kanon 2, fyr!
Hvor bliver torpedoerne af, Sødem?
Torpedobatteri, hurtigt!
Norge er en selvstændig nation.
Det ville vi ikke være, hvis vi godtog Tysklands krav.
Derfor bliver vores svar nej.
De ved, hvad det medfører.
Deres egen fører har sagt:
Et folk, som bøjer sig for en fremmed angriber, -
- fortjener ikke at leve.
Vi bøjer os ikke frivilligt.
Deres Majestæt, jeg beklager. Statsministeren er i telefonen.
Der kom strømmen tilbage. Gudskelov.
Vi er blevet invaderet! Et angreb er blevet slået tilbage, -
- men stortingsformand Hambro mener, det er bedst at rejse væk.
Et ekstra-tog afgår fra Østbanen klokken syv.
Er du klar?
Bilerne venter, far. Vi må af sted.
Er der mere?
Kom.
Hofmarskal Wedel Jarlsberg møder Deres Majestæt om bord på toget.
Jeg bliver her, til Deres Majestæt tager af sted.
Så melder jeg mig til tjeneste.
De er i bilen. Alle er her.
Jeg lagde dem i tasken, Deres Majestæt.
Den ligger også i tasken, Deres Majestæt.
Far...
Det, at vi rejser nu, betyder ikke, at vi ikke kommer tilbage.
- Goddag, Deres Majestæt. - Deres Majestæt.
På grund af situationen kører dette ekstratog til Hamar.
Bedstefar!
Bare gå videre. Det er vognen lige bag den forreste.
Vel mødt, Deres Majestæt.
- Peder, vel mødt. - Godt, I kom med.
Far, hvorfor kom Ording ikke med?
- Hej, Peder. - Deres Højhed.
Og børnene tager det fint.
De tror, vi skal i sommerresidensen.
Ved du mere?
Jeg har talt med udenrigsministeren.
Der er tyske skibe i alle store, norske havne. Hele landet.
Men er der diplomatisk kontakt? Er det overhovedet muligt at forhandle?
Lad os overlade forhandlingerne til Koht og regeringen, Olav.
Jeg er enig. Hans Majestæt og familien må ikke miste friheden.
Regeringen holder et ekstramøde, så snart vi kommer til Hamar.
Alle er på vej derop. Nogle er i biler, andre er her på toget.
Stortingsformanden holder sammen på det hele nu.
Jeg foreslår, at vi sætter vor lid til ham. Hambro ved, hvad han gør.
Han virker jo som den eneste, der holder hovedet koldt lige nu.
Væk fra vinduerne! Ned på gulvet. Alle sammen ned, tak.
- Hvad sker der? - Hurtigt. Der kommer fly.
- Saml jer inde på midten. - Børn! Olav...
Børnene klarer det fint.
Alle skal af toget. Nu. Kom.
Det skal nok gå. Med det samme. Kom så.
- Denne vej, Deres Majestæt. - Børn?
Jeg tager den.
- Løb! Løb! - Den vej!
Mod tunnelen! Alle trækker over mod tunnelen!
Deres Majestæt, videre.
Så, så. Det skal nok gå.
Diana, tag kontakt til udenrigsminister Koht.
Sig, at jeg straks må tale med ham om de videre forhandlinger.
Ingen tænkte vel på at varsle mig om denne plan?
Der er intet galt med planen. Det er Førerens egen plan!
- Hvordan gik det? - Fint. Hvorfor spørger du?
- Er du sikker på det? - Ja.
Diana! Hvad med Koht?
Han var der ikke. Regeringen er rejst. De ville ikke sige hvorhen.
Vent her.
Vær venlig ikke at røre den. Undskyld! I må ikke gå ovenpå.
Han siger, han har lyst til at tage hjem igen.
Vi kommer snart hjem...
Han sagde yes, sir.
Han kan dansk, svensk, engelsk og norsk.
Og grisesprog.
9. april kl. 11.10 Hamar Station, 126 km nord for Oslo.
Nygaardsvold! Her!
Må Aftenposten tage et billede?
Deres Majestæt, velkommen til Hamar.
Deres Majestæt. Jeg hører, rejsen var begivenhedsrig.
Hr. stortingsformand. En velorganiseret rejse.
Tak. Velkommen.
Tyskerne kontrollerer de fleste store byer.
Stavanger, Bergen, Trondheim. Udenrigsministeriet er evakueret.
De fleste er sendt hjem. Nogle er på vej hertil.
Vi prøver at få kontrol over situationen. Jeg ved mere senere.
Det har reddet os indtil nu, men fæstningen er under luftangreb, -
- og vi må indse, at Oslo er tabt.
Der er udsendt en almindelig mobiliseringsordre.
Med brev.
Det kom jo som en overraskelse.
Overraskelse? De mener, alt dette kommer som en overraskelse?
Jeg vil understrege, at vores tro på en neutralitetslinje fortsat er klar.
Vi er sikre på, at der vil komme tilbud om nye forhandlinger.
- Og hvis det ikke sker? - Det er sket. Jeg samler Stortinget.
Jeg kender den tyske gesandt, Curt Bräuer.
Han er diplomatisk og er tilhænger af norsk neutralitet.
Det skal Stortinget diskutere nu.
Vi bliver her i byen, på Festiviteten Teater.
Jeg har andre nyheder, som måske vil falde Dem for brystet.
Deres bror, kong Christian, måtte opgive Danmark ved femtiden i morges.
Hvis det hjælper, så havde han vel ikke noget valg.
Overraskelse! Hørte du det?
Vi har altså elendige kort på hånden, -
- fordi de ikke har mobiliseret, som vi ellers har bedt om i evigheder.
Men vi er nødt til at kunne forhandle på vore egne præmisser.
Lad mig tale med general Laake. Eller Ruge. Så sætter vi tempo på.
Nogen i militæret lytter til os i modsætning til regeringen.
Hvorfor sidder vi så her, -
- hvis de ikke vil have os, og vi er uenige i alt, de gør?
Deres Majestæt. Sigrid Sælid. Velkommen til Sælidgård.
Tak for, at I tager imod os med så kort varsel.
Det ordner vi.
Rør.
Vi har indtaget Oslo.
Vi har kontrol over alle ind- og udfaldsveje med mindre end 50 mand.
Fint. Men så er det vel overstået nu?
Det var en massakre, hr. gesandt.
På vore kammerater og Blücher, Førerens stolthed.
Regeringen er flygtet. Har De hørt det?
Vi er her for at beskytte det norske folk, og så får vi den modtagelse.
Nordmændene ville kæmpe imod enhver. For dem er vi indtrængere.
Lad mig forhandle. Kontakte regeringen, før flere liv går tabt.
Når general Falkenhorst ankommer i morgen, -
- skal Norge være på vore hænder fra kongen og ned til den mindste bonde.
Jeg har faldskærmstropper klar.
Lykkes forhandlingerne ikke i dag, må jeg sætte dem ind.
- I dag? Regeringen gik i dækning! - Så find dem! Ellers gør vi det.
Oslo er i dag erklæret i undtagelsestilstand.
Fuld evakuering skal ske i Oslo og i højhusene i Aker, -
- men ingen må flygte til strækningen langs Oslofjorden.
Dem, som har fået kundgjort dette ved hjælp af opslag i opgangene...
Bagage. Tag ikke mere håndbagage med, -
- end der er plads til over eller under sædet i befordringsmidlet.
Deres Majestæt.
Nej.
Men jeg har truffet en personlig beslutning, Deres Majestæt.
Deres Majestæt. Hr. formand.
For kort tid siden gav jeg Hans Majestæt kong Haakon 7. -
- min opsigelse som statsminister -
- og samtidig opsigelsen for den siddende regering.
Deres Majestæt, ærede forsamling, vi må videre.
Den tyske gesandt har på ny bedt os genoptage forhandlingerne -
- baseret på dokumentet, forelagt os i morges, som vi sagde nej til.
Det virker, som om flere her mener, at situationen har ændret sig.
Med usikkerheden, som har bredt sig, misforståelser med mobiliseringen -
- og tyske styrker i Oslo, Bergen, Stavanger og Narvik synes mange, -
- det ser ret dystert ud.
Den opfattelse deler jeg ikke.
Alligevel ønsker et flertal i Stortinget, at vi forhandler.
- Forhandlinger om hvad? - Deres Højhed?
Undskyld, hr. formand, men hvad har ændret sig siden i nat?
Jeg deler Stortingets opfattelse. Jeg er en forhandlingens mand.
Men jeg må spørge regeringen eller statsministeren:
Hvad mener statsministeren har ændret sig i løbet af natten?
- Hvad har vi at tilbyde? - Udenrigsminister Koht.
Deres Højhed. Hr. formand. Meget har ændret sig i de sidste timer.
Vi har mistet kontrollen over store dele af landet. Vi er under angreb.
Men vi har stadig vores frihed.
Vi er en selvstændig regering, og vi har folkets støtte.
Regeringen ønsker at fortsætte med at forhandle, -
- under forudsætning af, at der bliver en våbenhvile.
Finder vi en løsning, ikke ulig den, Danmark netop har sagt ja til, -
- så er regeringen positiv over for det. Det ville redde mange liv.
Statsministerens afsked var en gave fra oven. Hambro kan lede os.
I stedet sidder vi med en regering i opløsning.
Hvad har du egentlig brug for mig til?
Men, far, vi har sagt dag ud og dag ind, at vi må mobilisere.
At krigen vil ramme os. Og se nu! Nu ikke bange for at tage stilling.
9. april, kl. 18.40 Midtskogen, 27 km øst for Hamar
Drenge, så kan I godt læsse af.
Træd an!
Der er den.
Når man virkelig har brug for noget, ligger det altid helt bagerst.
- Hvor skal flyattaché Spiller hen? - Det ved jeg ikke.
Og hvem er den kaptajn?
Hvor skal flyattaché Spiller hen, og hvem er kaptajnen?
Til Hamar.
Det var kaptajn Walther. Fremragende soldat. Faldskærmstropperne.
- Hvad skal de i Hamar? - Hvad tror De?
De ved jo, at jeg venter på svar fra udenrigsminister Koht.
De har Deres ordrer, jeg har mine. Jeg adlyder kun ordrer fra Berlin.
Oslos politimester, Kristian Welhaven, er her.
- Godaften, hr. politimester. - Hr. gesandt.
Den norske regering meddeler, at de vil genoptage forhandlingerne.
Men så må alle fjendtligheder ophøre med det samme.
Øjeblik, hr. politimester.
Hørte De det? De må standse aktionen mod Hamar straks.
- Kan jeg ikke. De er taget af sted. - Så stands dem.
- Det kan jeg ikke. - Kan ikke eller vil ikke?
Hallo! Hallo!
Bliv der!
Bliv der! Stop!
Politimester! Vent!
Vent, hr. politimester.
Jeg kan ikke standse hver eneste tyske soldat, men jeg vil forhandle.
Understreg venligst det over for regeringen.
Vil De gøre det? Og med eftertryk.
Vent! Politimester!
Jeg har bil. Jeg kan møde hvor som helst, når som helst.
Forstår De?
Vi så dig jo! Det var dig, der kastede den snebold efter os.
Jeg så dig løbe ind igen.
Nej, det har du ikke.
Nej, han var ikke her hele tiden.
Vidkun Quisling, den nye norske regeringsleder...
- Stille, Harald. - ...taler nu til folket.
Norske kvinder og norske mænd.
Proklamation til det norske folk:
Efter at England forbrød sig mod Norges neutralitet -
- ved at lægge miner i norsk territorialfarvand -
- uden at møde anden modstand end intetsigende protester -
- tilbød den tyske regering den norske regering sin hjælp -
- under løfte om at ville respektere vor selvstændighed.
Undskyld. Der er tyske styrker på vej. Regeringen har forladt Hamar.
Som svar på dette tilbud om en løsning på en uholdbar situation -
- har regeringen iværksat almindelig mobilisering -
- og givet den nytteløse ordre til de norske kamptropper -
- om at modsætte sig tysk hjælp med magt. Selv er de flygtet -
- efter således letsindigt at have sat landets skæbne på spil.
Under disse omstændigheder er det Nasjonal Samlings pligt og ret -
- at overtage magten for at værne om det norske folks interesser -
- og Norges sikkerhed og selvstændighed.
Vi er de eneste, som, i kraft af vores bevægelses nationale mål, -
- kan redde landet ud af den desperate situation, -
- som partipolitikerne har ført vort folk ud i.
Regeringen Nygaardsvold er trådt tilbage.
Jeg tilføjer, at sådan som situationen har udviklet sig, -
- er enhver fortsat modstand ikke bare nytteløs, -
- men ensbetydende med kriminel ødelæggelse af liv og ejendom.
Enhver embedsmand og andre stats- og kommunal-tjenestemænd, -
- især officerer i hær, flåde, kystartilleri og luftvåben, -
- er forpligtet til at adlyde den nye, nationale regering.
Enhver afvigelse herfra vil medføre det alvorligste personlige ansvar.
Vi vil være retfærdige og hensynsfulde mod alle landsmænd.
Den nationale regering har overtaget magten -
- med Vidkun Quisling som regeringsleder og udenrigsminister.
Og politichef Jonas Lie: justitsminister.
Dr. Gulbrand Lunde: socialminister.
Vidkun Quisling har netop begået et statskup.
Norge er i krig. Kongen og regeringen er på flugt.
De vil komme her forbi.
Bag dem kommer tyske faldskærmstropper.
Tyskerne har ét mål, og det er at tage kongen.
Vores opgave bliver at stoppe tyskerne.
Vi skal forsvare linjen fra gården deroppe til skoven derovre.
Vi har en vejspærring her. Det bliver et vigtigt punkt.
Når tyskerne kommer dertil, skal vi tage dem.
Jeg vil have en maskingeværstilling på alleen, en øst for grisestalden, -
- og så vil der være en stilling med det lokale skyttelav i skovbrynet.
I nat skal vi i krig.
- Er det forstået? - Javel, sergent!
Så går vi i gang. Tre og tre, I bygger første stilling deroppe.
Tre og tre, næste stilling. Find planker og spader der bagved.
Seeberg. Jeg har brug for hjælp til at dirigere oppe ved vejspærringen.
- Men jeg er klar til kamp. - Fint, men du skal dirigere.
- Men, sergent... - Seeberg, det var en ordre.
Diana. Ring til Berlin for mig. Udenrigsminister Ribbentrop.
Han kan i det mindste fri mig for Quisling.
Jeg kender Quisling. En amatør uden folkets opbakning.
Tal med ham. Han bor ikke så langt herfra.
- Hvem? - Quisling.
Det kan jeg ikke. Han har begået statskup.
Det ville spolere alt mit diplomatiske arbejde.
Du er diplomat, ikke soldat. Prøv nu ikke på at gøre deres arbejde.
Seeberg! Stands trafikken et øjeblik!
Stop!
Godaften, soldat. Det er vel nu, du skal op med hånden.
- Godaften, sergent. - Deres Kongelige Højhed.
Hvad er planen her?
Godaften... konge.
Menig Fredrik Seeberg.
Alt for kongen, Deres Majestæt.
Det her er mere efter min smag. Det er godt.
Ja? Udenrigsminister?
Gesandt. Hvordan er situationen?
I løbet af få timer går den norske regering nok med på kravene.
- Fremragende. - Ja... men alligevel...
Denne Quisling vil de aldrig godtage som regeringsleder.
- Vi kan godt lide hr. Quisling. - Det kan vi alle.
Men desværre støttes han ikke, hverken af folket eller kongen.
Hallo? Hr. udenrigsminister?
Bliv i røret, Bräuer.
Ja, jeg skal nok vente.
- Hr. udenrigsminister? - Hvem taler jeg med?
Heil Hitler, mein Führer! Det er gesandt Curt Bräuer, Oslo.
Vi er godt tilfredse med situationen i nord.
Operation Weserübung har været en succes.
Javel, mein Führer. Bare et spørgsmål angående denne Quisling...
Quisling er en god mand. Han er den rette mand på rette sted.
Javel, mein Führer. Men hvad med den norske regering? De vil forhandle.
Men det kan blive svært, hvis vi insisterer på Quisling...
Hvorfor forhandle med en regering som åbnede ild mod os, -
- da vi kom for at redde dem fra de imperialistiske briter?
Kan De forklare mig det, hr. gesandt?
Nej, mein Führer. Jeg tænkte bare, at reg...
Glem regeringen. De må tale direkte med kongen.
Insistér på at tale med ham alene. Så forstår han, at det er alvor.
Men de forbereder sig på krig inde i landet.
De har min fulde tillid og hjemmel til at handle på mine vegne.
Glem regeringen. Tal med kongen. Held og lykke. Vi regner med Dem.
Tak, mein Führer.
Heil Hitler!
Kong Haakon vil aldrig acceptere Quisling.
Kommer jeg med Quisling, er det forbi.
Kongen er flygtet. Quisling er lige i nærheden. Tal med ham.
Hvad skal jeg sige til ham? Skal jeg smide mig på knæ for ham?
Bede om at få lov at blive hans gesandt?
Hvis du tror, det er så let, så kan vi jo bytte arbejde.
Jeg er diplomat. Jeg arbejder for fred.
Hvilken slags diplomati? Hvilken fred?
Hold op med at kalde dig for diplomat. Du arbejder for Hitler.
Du er blot en soldat.
Enhver kan være diplomat med en pistol rettet mod modpartens pande.
Anne...
Alt vel?
Hvad siger Berlin?
Jeg melder mig til militærtjeneste.
Der er mere brug for mig i felten end her.
Hvordan kan jeg bede folk drage i krig, hvis jeg ikke gør det selv?
Ham soldaten, som stoppede os i skoven. Drengen. Hvad hed han?
Ja. Seeberg. Han talte med far.
En ung dreng stod der med en enorm hjelm og et tungt våben. Alt for ung!
Hvordan kan jeg se ham i øjnene, give ham hånden, lade ham gøre honnør, -
- hvis jeg ikke er villig til at ofre det samme som ham for vort land?
For folket.
Märtha, jeg skal kunne se mig selv i øjnene og sige, at jeg prøvede alt.
Det kommer bare uden varsel. Vi talte ud om det her i vinter.
Ja, vi... Det ved jeg godt.
Men der er sket meget siden i vinter.
Hvad så med os andre?
I holder sammen.
Og dig? Hvad mener du om det der?
Deres Majestæt, hvis jeg må bede om ordet...
Det vigtigste nu må være at få børnene og kronprinsen i sikkerhed.
De, kronprinsen og prins Harald under samme tag er ikke forsvarligt.
Deres Majestæt, vi må få børnene over grænsen.
Peder har ret.
Harald er vigtig.
Og I er også mindre sårbare på den måde. I to.
Vi må dele os. I to holder sammen.
Jeg tager børnene med mig og rejser til Sverige.
Far?
Bedstefar, hvornår skal vi hjem?
Far!
Märtha og børnene må af sted. Tyskerne er på vej. Nu.
Vi må af sted. Kom, Harald, vi sætter os i bilen. Nu. Der er mange på vej.
- Hvor skal vi hen? - I skal rejse med mor.
Tyske styrker har passeret Hamar. De er langt flere, end vi havde troet.
De når frem til vores vejspærringer om lidt.
Så snart kronprinsessen og børnene er i bilerne, må vi også af sted
De er nærmere, end vi havde troet.
Bedstefar...
Godt.
Hvad siger han?
- Jeg elsker dig. - Vær forsigtig...
Hav det godt. Hav det godt.
Kør... Nej, stop!
Så. Kør så.
Deres Majestæt!
Jeg havde svoret, det her aldrig skulle ske.
At jeg skulle forlade dem.
Nej...
Nej, det ved jeg godt.
I modsætning til visse andre.
Nu må du holde op.
Du må holde op med at sige det.
At hun gjorde det, så godt hun kunne.
At hun var der for dig. At hun prøvede. Det gjorde hun ikke.
Hun passede sine heste i England. Rejste bort, så snart det var muligt.
Hun var der jo stort set aldrig.
Og sig ikke, hun var der for mig, for det...
Det var dig, der var det. Du var der.
Dig og nannyerne.
Og nu står jeg her, mens Märtha og børnene er på vej til Sverige.
Nej, jeg...
Far, jeg har aldrig sagt, at jeg ønsker noget andet.
Jeg ønsker bare ikke at være den konge, du er.
De vil have, at vi stopper i Nybergsund. Vi kan blive der i nat.
Ja.
Det er tæt på grænsen til Sverige.
Hallo?
Er her nogen?
Godaften.
Taler De tysk?
Ja.
Jeg er gesandt Curt Bräuer. Hvem er De?
- Waldemar Johansen, kontorchef. - Godt. De må hjælpe mig.
Jeg har en vigtig besked til kong Haakon.
Jeg har ingen kontakt med kongen. De må tale med nogen ved hoffet.
Jeg er Tysklands øverste diplomatiske repræsentant.
Sæt mig i forbindelse med kongen og regeringen. Der er liv på spil.
Er det ikke lidt vel sent? I bomber os sønder og sammen.
Jeg er helt alene her.
De vover at snakke om forhandlinger, efter at I har gjort det umuligt.
Tro mig. Jeg vil bare hjælpe Deres land.
Jeg vil gøre alt for at hindre krig og forhandle en løsning på plads.
Jeg har Førerens tilladelse til at indstille kamphandlingerne, -
- men jeg må tale med kong Haakon. Så hjælp mig dog, for pokker!
- Jeg hører, du taler tysk. - Ja.
Godt. Så kan det være godt at have dig i nærheden, hvis...
- Går det godt med dig? - Ja.
Du må ikke tænde den der her.
- Godaften. - På gensyn.
- De gør det. - Jaså?
Jeg mødes med kongen i morgen middag. På én betingelse.
At troppefremrykningen stopper omgående. Det lovede jeg dem.
- Det går ikke. - Undskyld?
Walther og Spiller har passeret Hamar. De er nok i Elverum snart.
Hørte De mig ikke? Jeg har audiens hos Norges konge.
Vi har nået vort diplomatiske mål, hr. oberstløjtnant.
Jeg har andre ordrer, hr. gesandt.
Jeg har arrangeret dette møde på Førerens personlige ordre.
Vil De virkelig stå i vejen for mig?
Gør De bare Deres arbejde. Lykkes Det dem, så tillykke.
Men fortæl mig ikke, hvordan jeg skal gøre mit arbejde.
Godt.
Anneliese?
Anneliese, det er mig.
Anneliese, luk op!
Se lige drengen der.
Flot.
På jeres poster, gutter. På plads!
Kan du se noget?
Nej. Ingenting.
Kom med.
Vær stille.
Kom. Vi tager dem.
- Hvad er det, vi venter på? - Vi må vente på ordren.
Ingen snak.
Hvad er det, de laver?
- Må jeg skyde? - Afvent ordre!
Ild! Ild!
Åh gud, de er mange flere, end vi er.
- Seeberg! Denne vej! - Seeberg, din position er derovre!
Fandens! Den har sat sig fast!
I dækning! I dækning!
Gå forbi!
Tyskere!
Søg i dækning! Søg i dækning!
Tilbage, Seeberg!
Seeberg! Tilbage! Seeberg!
Deres Majestæt. Deres Højhed.
Jeg ved ikke, om I har hørt det, men tyskerne er trængt forbi Hamar.
- Vi så spærringerne ved Midtskogen. - Ja, det stemmer.
- Kampene er sandsynligvis i gang nu. - Javel. Tak.
Velkommen, Deres Majestæt. Denne vej.
Vågn op, Seeberg!
Vi har brug for hjælp her!
- Tilbagetrækning! - Tilbagetrækning! Tilbagetrækning!
Vent, vent, vent!
Hvad med Seeberg? Vi kan ikke lade ham blive her!
- Vestli, fald tilbage! - Jeg bliver her hos Seeberg!
- Vestli, fald tilbage! - Nej, jeg bliver her!
Du er civilist! Kan du blive her?
- Sig: Ich bin Zivilist! Sig det! - Ich bin Zivilist.
Sig det til dem, og hold hænderne oppe! Vestli, fald tilbage.
- Nej! - Vestli, tilbagetrækning!
Vent... Han hedder Fredrik.
Du forlader ham ikke!
Hænderne op!
Gør plads. Flyt dig!
Taler du tysk?
Svar.
Hvor trækker I jer tilbage til?
Har I kampvogne? Maskingeværer?
Hvor opholder kongen sig?
Og regeringen?
Vi har kun lidt ammunition og flere faldne.
Her er der ingenting. Vi må have forstærkning.
Bataljoner...
To hundrede... og flere...
- Maskingeværer. - Bataljoner, altså?
Vi går.
Til bilerne! Tilbage!
Bataljoner?
Garden har da vel ikke flere tropper heroppe?
Nej, det kan vi ikke gå med til.
Det er få timer siden, de forsøgte at få fat i os og Hans Majestæt Kongen.
Og så vil I sende min far tilbage for at møde den tysker! Alene!
Jeg forstår ikke, at I overvejer det. Og med Quisling i Oslo...
Måske vil tyskerne acceptere, at Quisling træder tilbage.
Undskyld mig, statsminister, men det er bare forlokkelse.
Jeg ville aldrig bede kongen om dette, hvis ikke det var nødvendigt.
Men jeg og regeringen mener, at forhandlinger er vor eneste mulighed.
Jeg ville gerne være enig, men vi har gjort alt, vi kan, for at forhandle.
Og hvad er deres modsvar? Vold! De angreb os!
Nej.
- Send hellere mig. - De vil have kongen. Alene.
De brød deres våbenhvile, og du vil sende min far lige i løvekulen.
Det er vanvittigt. Vi må da stå fast!
Det her mareridt skal stoppe!
Det kan skabe ro, hvis vi siger, kongen vil møde tyskerne.
Gør vi intet, frygter jeg, at dette bliver et endnu værre blodbad.
Deres Majestæt...
Far, der må være andre muligheder. Det må der.
Vi kan undgå et blodbad, hvis vi forhandler med gesandten.
Må jeg få lov at tale med min far i enrum, tak?
- Ja, selvfølgelig. - Mine herrer, lad os gå ud lidt.
Er alt vel?
Far?
Er alt i orden?
Men, far...
Vi kan bede tyskeren om at komme hertil.
Vi aftaler et neutralt sted og får ham til at komme til os.
De kan ikke bede dig tage til Elverum. Det er farligt.
Selv om Koht har lovet ham et møde, behøver du ikke tage af sted.
Jeg råder dig på det kraftigste til at blive. Hvad hvis det er en fælde?
Der findes sikkert andre løsninger.
Men, far, hvis du tager af sted, så tager jeg i hvert fald med dig.
Ja.
Hvad regner De med at få ud af det her?
Tror De virkelig, kongen vil anerkende Quisling efter i nat?
Det tager jeg ikke på min kappe. Den elendighed må andre svare for.
Tænk på Deres familie. Har de ikke været nok igennem?
Lad mig hente kongen.
- Bare sig, hvor han har skjult sig. - Hold dine mænd væk.
I de næste par timer spiller vi efter mine regler.
- Hvad har vi at miste? - Vi forhandler ikke. Vi erobrer.
De er ikke den eneste, som skal til Elverum.
Hold øje med himlen.
Man ved aldrig, hvornår den falder ned i hovedet på en.
Jeg tager af sted nu. Hvis alt går vel, er jeg tilbage i aften.
Hvad er det, du laver?
Jeg rejser.
Og jeg tager Clara med mig.
Hvorhen?
Hjem.
Jeg har ikke ord for, hvor ked af det, jeg er over det her, Anneliese.
Vil du ikke nok tilgive mig?
Kan du ikke nok tilgive mig endnu en gang?
- Hr. gesandt, bilen venter. - Jeg kommer nu!
Jeg er så ked af det, der er sket.
Vil du ikke nok tilgive mig?
Vil du ikke nok?
Nå, hvem har vi her?
Vi ses snart igen, min skat.
Deres Majestæt, vi behøver ikke tage af sted før om en halv time.
Kunne jeg bede Dem gå ind eller sætte Dem i bilen på grund af sikkerheden?
Som De vil. Øyvind, så er vi klar.
Far! Du behøver da ikke tage af sted allerede? Hvad?
Jeg kan godt alt det der.
Alt for Norge.
Eller hvad?
TYSK-NORSK ORDBOG
Deres Majestæt...
Deres Majestæt, det er mig en ære.
10. april, kl. 12.30 Elverum Folkehøjskole
- Deres Majestæt. - Hr. Koht.
Mowinckel. Sundby.
Hvad?
Ja, det kan man sige.
Vi kan skaffe Dem et rum og holde Dem orienteret, når gesandten ankommer.
- Ud. Ud af bilen. - Hvad siger han?
Få ham ud... Nej, kun ham!
Kom ind igen. Jeg ordner det her.
Kun dig.
Undskyld, vi har virkelig travlt. Hvis De kunne være så venlig...
- Ti stille. - Undskyld, er det virkelig...
Undskyld... Forstår han tysk?
- Nej! - Jeg er Tysklands gesandt...
Ja?
Skulle det være mere kaffe?
- Der er noget galt her. - Han er bare forsinket.
Det er De sikker på?
Lige så sikker, som De var på, at tyskerne ikke ville okkupere os?
- Jeg vil have, at vi bryder op. - Tag det roligt.
Deres Majestæt, vi tager af sted nu.
Se her... Deres Majestæt.
- Jeg skal have noget luft. - Her. Det her kan åbnes.
- Der kommer han. Er De klar? - Ja, vi kommer.
Så går jeg ned og tager imod ham.
- Udenrigsminister Koht. - Dr. Bräuer, velkommen.
Deres Majestæt, det er mig en ære.
- Min herre. - Tak.
- Ja. Hr. Lykke og hr. Mowinckel. - Goddag.
Jeg har forstået, at Hans Majestæt forstår tysk.
Hvis De tillader, vil jeg være taknemmelig for, at vi taler tysk.
Beklageligvis er jeg ikke stærk nok i norsk.
Ja... Efter at have konfereret med Tysklands Fører -
- har jeg fået hjemmel til at forhandle direkte med Deres Majestæt.
Med al respekt, vi aftalte en samtale med Hans Majestæt under fire øjne.
Han misforstår. Det ordner sig.
Dette anliggende diskuteres kun med regeringen til stede.
Jeg ønsker, at disse herrer skal blive her som vidner.
Jeg må desværre insistere. Min ordre fra Føreren er udtrykkelig.
Kun Deres Majestæt og min ringe person.
Det er vigtigt, at regeringen er repræsenteret her.
Han vil have, at vi forlader lokalet.
Godt, så lader vi være.
Deres Majestæt.
Hr. Bräuer. Vi gør, som De vil.
Ja. Mine herrer, så forlader vi rummet.
Jeg har haft den fornøjelse at møde Deres Majestæt tidligere.
Jeg ved ikke, om Deres Majestæt kan huske det.
For mig var det i hvert fald en stor dag.
De skal vide, at Føreren agter Deres Majestæt højt.
Og Deres bror.
Jeg nærer også den højeste respekt for det norske kongerige -
- og for monarkiet som institution.
Men som tingene står nu, har vi kontrol over landet.
Den officielle regering har ingen magt. Den har Quisling.
Og Føreren ønsker, at det skal forblive sådan.
Aftalen, som Føreren ønsker at indgå med Deres Majestæt, -
- forbliver den samme, men med Quisling som statsminister.
Deres Majestæt, tillad mig at tale lige fra hjertet.
Jeg forstår godt, at de ikke kan tiltræde en så omfattende løsning.
Jeg nærer stor respekt for Deres Majestæt, men ikke for Quisling.
Tværtimod deler jeg Deres Majestæts foragt for ham.
Han gør en jammerlig figur og har blandet sig i vore forhandlinger.
Men han har et omdømme i Berlin. Selv Hitler ved, hvem han er.
Det var derfor, jeg bad om en samtale under fire øjne.
Jeg er parat til at komme med et alternativt forslag.
Aftalen forbliver den samme, uden at Quisling bliver nævnt.
Det giver jeg Dem mit ord på, Deres Majestæt.
Hvis Deres Majestæt skriver under her og nu, forsvinder Quisling hurtigt.
Jeg løber en risiko. Hitler vil have Quisling, men endnu hellere Dem.
Det er jeg så overbevist om, at jeg sætter min karriere på spil for det.
Forstår Deres Majestæt, hvad jeg siger? Jeg mener mit tyske?
De forventer et ja eller nej af mig? Her og nu?
Ja.
De får ikke tilbuddet igen. Deres Majestæt kan redde Norge.
De kan blive landets største helt. En folkekonge.
Vidste De, at jeg i hele Norges historie -
- er den første konge, som er valgt af folket?
Norge er et demokrati. Folket vælger. Folket bliver hørt og respekteret.
Alt det ville jeg forsømme, hvis jeg gav Dem et svar her og nu.
Vort lands skæbne afgøres ikke i en stue under fire øjne.
Denne beslutning må tages af hele folket.
Jeg har dyb respekt for Deres Majestæts holdning.
Men siger De nej, vil mennesker dø. Så enkelt er det.
Unge nordmænd vil miste livet i en meningsløs krig.
Vil De have det på samvittigheden?
Vil De have norske mænd og kvinders blod på hænderne?
Deres Majestæt...
Jeg har en datter på fem måneder, som er født her i Norge.
Det sidste, jeg ønsker for hende, er, at hun skal vokse op under en krig.
Vær rar at skrive under her og nu.
Red Norge. Gør som Deres bror. I Danmark blev der knapt affyret skud.
De vover at belære mig om min egen bror!
Om min egen familie!
Hvem tror De, De er?
En budbringer, Deres Majestæt, -
- som vil Norges bedste og tror på en fredelig løsning.
De er en rigtig lille fredsdue!
En forhandler blandt alle aggressorerne.
Men en fredsdue ville ikke forlange, at vi skulle overgive vort land.
- Dette tilbud... - De er ikke bedre end Hitler!
Dette tilbud gælder kun her og kun nu, Deres Majestæt.
Vi må vist hente udenrigsministeren ind igen.
Vi vil være mere stejle over for regeringen, hvis De forstår.
Jeg ved ikke, hvad De og Hans Majestæt talte om, mens vi var ude, -
- men Norges regering er parat til at forhandle, -
- så snart vi er gjort bekendt med betingelserne.
Der bliver ingen forhandlinger uden en underskrift fra...
- Koht, hvad foregår der? - Jeg siger, at vi kan forhandle.
Vil De ikke sidde ned?
Dr. Bräuer, kan vi fortsætte på engelsk?
De kan forhandle med os.
Nej, det kan jeg ikke. Jeg har en klar ordre fra Føreren.
Og jeg har allerede strakt mig langt. Der er ingen juridisk udvej.
Hr. Bräuer, vær nu rar. Vi har myndighed her.
- Vi er regeringen. - Jeg må sige farvel nu.
- Dr. Bräuer, vi må tale videre. - Nej. Beklager.
Dr. Bräuer, vær nu rar...
Jeg forventer regeringens svar inden aften. Jeg beklager, hr. Koht.
Jeg forstår. Tak.
Far, kom!
Mod skoven! Mod skoven!
Kom. Den vej.
- Videre! - Kom, vi fortsætter.
Kom så. Ind mod skoven!
Ola!
Deres Majestæt! Deres Majestæt?
Bombningen af Elverum og Nybergsund er en konsekvens af kongens nej.
34 mennesker mister livet i Elverum. I Nybergsund dør ingen.
Fra den 11. april 1940 er Norge i krig med Tyskland.
Carl Bräuer bliver sendt til Østfronten, hvor han gør tjeneste.
Han ender i sovjetrussisk fangenskab i otte år.
Han dør i 1969.
Birger Eriksen og Andreas Anderssen får tildelt Krigskorset med sværd, -
- landets højeste krigsdekoration.
Birger Eriksen dør i 1958.
Fredrik Seeberg ligger på hospitalet i Elverum i to måneder, -
- inden han drager til Finland og deltager i fortsættelseskrigen.
Han bor i dag i Drammen.
Kronprinsesse Märtha og børnene flygter til USA.
Her tilbringer de krigen.
7. juni 1940 er kongen og kronprinsen tvunget til at forlade Norge.
Tre dage senere kapitulerer de norske styrker.
Fra London samarbejder de tæt med modstandsgrupperne.
Kongens nej var et unikt indgreb i en politisk proces.
Dette bliver dermed stående -
- som et symbol i kampen for et frit, demokratisk og selvstændigt Norge.
8. maj 1945 kapitulerer tyskerne.
I London venter kong Haakon på at blive genforenet med prins Harald -
- og resten af den kongelige familie. Sammen skal de vende hjem.
Ja?
Så er han her. Er du klar?
Harald, kom.
Kom bare. Kom så.
Kong Haakon 7. dør i 1957, 85 år gammel.
Olav 5. regerer frem til sin død i 1991.
Harald vælger sin fars og farfars motto: Alt for Norge.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service 2016
Kongens nej er en virkelighedsbaseret fiktionsfilm.
Ikke en dokumentar. Den tager udgangspunkt i én sandhed.
Der kan findes flere.